![2 2](https://images.unian.net/photos/2017_09/1506693040-5570.jpg)
У другому столітті, у царювання імператора Адріана в Римі жила благочестива вдова Софія.
У неї були три дочки: Віра, Надія і Любов, які носили імена трьох головних християнських чеснот. Будучи глибоко віруючою християнкою, Софія виховала дочок у любові до Бога.
Чутки про приналежність до християнства цього сімейства дійшли до імператора, і він захотів особисто побачити трьох сестер, і матір, яка виховала їх.
Усі четверо постали перед імператором і безстрашно сповідали віру в Христа. Здивований сміливістю юних християнок, імператор відіслав їх до однієї язичниці, якій наказав переконати їх відректися від віри. Проте всі аргументи та красномовство язичницької наставниці виявилися марними.
Сестри не змінили своїх переконань. Тоді їх знову привели до імператора. Адріан почав наполегливо вимагати, щоб вони принесли жертву язичницьким богам. Але дівчатка з обуренням відкинули його наказ. Розгніваний Адріан наказав їх мучити.
Святу Софію не катували, але вона переживала душевні муки від розлуки з дітьми. Страждальниця поховала останки своїх дочок і два дні не відходила від їхньої могили. На третій день Господь послав їй тиху смерть. Мощі святих мучениць з 777 року знаходяться в Ельзасі, у церкві Ешо.
Проект "Православні свята" реалізований "УНІАН-Релігії" за сприяння Київської Духовної Академії і Семінарії. При використанні матеріалу посилання на джерело обов'язкове.